Stiahnuté z Yts.mx
Oficiálne stránky Yify Movies: Yts.mx
prezentovať nový film od Andrzej wajda
Sladký nával
na základe románu od Jarosław iwaszkiewicz
a Sandor Marai „Neočakávaný hovor“ a Krystyna Janda „posledné poznámky“
ako „pani Marta“
Hlavný
Kostýmový dizajnér
Makeup Make-up pre pani Martu
Znieť
Umelecký riaditeľ
Redaktor
Skladateľ
Obsadenie a výroba
Výrobca
Riaditeľ fotografie
Scenár a režisér
Mali sme predpokladané Natáčať tento film minulý rok.
Niekde v Poľsku.
Kde je rieka, a Most, pristávacia fáza.
Pamätám si, že som prišiel do Andrzej Aby som mu povedal, že to nedokážem.
Že som musel byť vo Varšave.
Vlastne som si pomyslel vtedy
Stále sme to mohli urobiť niekde blízko.
Nevedel som, čo je pred nami.
Pamätám si zášklter v Andrzejovej tvári Keď som mu povedal o Edwardovom chemoterapii.
Že som ho vtedy nemohol opustiť,
že bol chorý.
Povedal, že je to v poriadku, že rozumie, Že to bude hrať podľa ucha
Budú hľadať miesto niekde blízko.
Poď na to, že by to nebolo boli vôbec možné.
Neuvedomil som si ...
... aké intenzívne Nasledujúce dni by boli.
Neveril som, že sa veci zhoršujú, Potom zhoršujte.
Lekári povedali:
„Pokúste sa žiť svoj život ako obvykle.“
Nemal energiu.
Nemohol chodiť.
Stále som fotografoval.
Len pre prípad.
Nechal ma, Bol dokonca potešený.
Pomyslel som si, ako si Profesia ovplyvňuje spôsob, akým si myslíte.
Kameraman.
Vedel, na čom záleží
aby sa zmocnil výraz, obrázok,
okamih.
Často som fotografoval z neho, keď spal.
Po chvíli by sa vždy zobudil A ironicky sa na mňa usmievajte.
Neviem, čo som sa vtedy cítil.
Nebol som plný paniky.
Pokoj.
Vzal som ho do jeho mozgu CT-Scan.
A v jeho mozgu boli len tí Tri zrná piesku, nie viac.
Nič iné.
A nemenia sa, nie sú väčšie.
Nič sa nemení.
Už viac neukazuje Mets.
Alebo možno to nie sú ani Mets.
Veľa sme sa zasmiali. Prišiel som s vymažením.
Maľovali sme izby. Fotografoval som ho v prázdnych miestnostiach.
Keď som ho šiel domov, z chemo -
Musel ocitnúť desaťkrát na ceste.
Zasmiali sme sa z toho. Zastavil by sa kdekoľvek a cikal.
Fotografoval som o ňom cez okná automobilu.
Teraz sa pozerám na tieto obrázky Stále.
Teraz sú pre mňa ako poklad.
Nezrušil som jeho mobil číslo. Platím poplatok za predplatné a
Nechal som si to pre seba. Niekedy mu volám.
Je tu táto správa zaznamenal sám.
Niekedy zanechám správu. Vždy som mu volal.
O všetkom.
O akomkoľvek probléme a on Vždy som vedel, ako ma zachrániť.
Telefón je stále tam, čakanie,
Ktokoľvek môže zavolať.
„Sweet Rush“
- Od začiatku? - Správne.
- To je najdôležitejšia časť. - Najkrajší.
Sweet Rush má dva druhy vône.
Keď sa trenie medzi dva prsty, Jeho zelená stuha, pokrčená na miestach ...
Pokrčený na tejto strane. Správne.
... vydáva vôňu,
slabá vôňa zatienená vodou Birch Trees, ako hovorí Słowacki.
Napriek tomu, keď niekto rozdrví svoju čepeľ,
Keď človek zakorí nos v drážke, podšívku, akoby s bavlnenou vlnou,
Okrem vône kadidla,
Človek zistí vôňu bahnitej hlinky,
hnijúce rybie váhy,
bahno
aróma smrti.
Tá vôňa Na začiatku môjho života
zmiešané s obrázkom násilnej smrti.
Marta stratila svojich dvoch synov počas Nemecka
okupácia a ona je teraz mimoriadne osamelý.
Jej manžel, strašne zaneprázdnený.
Okrem práce v nemocnici, Tiež vedie obrovskú operáciu
Pre mestá. Marta je veľmi veľa ovplyvnená jej samotou.
Musí sa však pridať že Marta sa nikdy nesťažuje.
Nikdy nedáva hlas svojim pocitom. Dohodne sa stará o dom.
Prijíma telefónne hovory, robí schôdzky pre pacientov a robí to najlepšie
aby mohol unavený lekár mohol Vráťte sa do domu v poriadku, mier.
Tatarak, vezmite si jeden.
Sadnúť si.
- Máte výsledky? - Áno, tu sú.
Prepáčte.
Niečo nie je v poriadku?
Prečo?
Vyzeráš bledo.
Možno som to jednoducho neurobil Včera v noci dobre sppi.
Budem ťa musieť preskúmať.
A ani sa nesnažte odolať.
Ste v bolesti?
Nie, nemám bolesti.
Len sa necítim dobre.
- schudli ste? - Áno, mám.
Koľko?
Šesť kilogramov.
- Odkedy? - Od dvoch mesiacov.
Röntgen.
Ďakujem.
- tu. - Ďakujem.
A to?
Ako dlho si to mal?
Už sú to dva týždne, čo som si všimol.
- Prečo si mi to nepovedal? - Pretože.
Stratili ste šesť kilogramov?
Možno sedem.
Vdych.
Zadržte dych.
Dobré popoludnie.
Je to len bežné prechladnutie. Si trochu slabý.
Som unavený.
Možno nežije leto.
Chystáš sa jej to povedať?
No
Odišiel.
Ďakujeme, že ste nás navštívili ...
Doktor, lekár ...
Ďalej, prosím.
Prečo si prišiel?
Starol som, zmenil som sa. Prišli ste sa pozrieť na to, ako sa darí Marta?
Vôbec nie ... prečo by si ... Marta ...
Všetci sme sa zmenili, starli.
Máš tiež.
Ale uplynulo toľko času. Ťažko.
Urobte niektorého z našich starých známych Držte sa v kontakte s vami?
Nie, žiadny. Čokoľvek.
Boli časy, keď zavolali, písať. Ale teraz vôbec nikto.
A ani jeden našich starých priateľov?
Počúvaj, je pravda, že, Po jej poslednej návšteve,
Tesia začala rozprávať príbehy okolo Varšavy, že existuje
Táto atmosféra ibsenesque v našom dome.
Nie, nie, ja nie počul niečo také.
Pozri.
To je jediná vec, ktorú majú prestavané po vojne. Tá fáza.
Akoby vedeli, že ľudia potrebujú miesto zábavy, aby ste sa tešili.
To je najdôležitejšie vec práve teraz.
Ale ľudia sa musia baviť. Chcú.
Alebo by sa zbláznili Nakoniec sa to stalo.
Nehovor mi, že ideš na tance.
Nie, nie tancovať.
Prichádzajú sem všetky mestá baviť sa.
Jeden sem príde na prehliadku O a pozorovať ostatných.
Niekedy som sem prišiel.
Alebo jediný svet, o ktorom by som vedel, že by bol to z môjho manžela a jeho pacientov.
A to je miesto, kde naša mládež Prichádza hrať o.
Pozri ako ...
... aké sú krásne,
Aké robustné.
Čo pijú?
Ach, toto je tekuté ovocie,
miestna pýcha, naša špecialita.
- Chceli by ste to ochutnať? - Áno, prosím.
Počkajte chvíľu.
Ospravedlňujem sa, pani.
Ale pre Alinu, Bol by som úplne sám.
Janusz je v Amerike,
Robert a Zbyszek v Londýne.
Robert ani nemyslí, že sa vráti. Bojí sa.
Hovorí, že príde, keď systém zmeny. A nikdy sa to nezmení.
Takže sa nikdy nevráti.
To je dobré.
Šťava.
- Je to len šťava. - No, áno. A čo si si myslel?
Pravdepodobne by sa im páčilo niečo silnejšie, Ale nemajú žiadne peniaze.
- Poznáte týchto ľudí? - Áno.
Je to malé mesto. Poznáme sa jeden druhého, no ... z dohľadu.
Je to naozaj malé mesto.
Zbyszek príde. Angličtina jeho manželky.
Príde s ňou, takže dúfam Pustia ho späť.
Má dve dievčatá.
Pracuje na letisku v Londýne. Je to ľahká práca. Je to pozemný dôstojník.
Možno si pamätáte Janusza to najlepšie.
Pamätajte, keď Janusz sám, sám, Priniesol na Vianoce strom?
Pamätáš si to Vianoce pred vojnou?
To bolo také radostné! Toľko pôžitku,
Toľko detí.
Vaše dvaja, traja moji.
Alina a, dobre, Henryk bol stále nažive.
A Alina je v poriadku. Jej manžel je commie.
Zaujímalo by ma, či ju nechá Pozri jej brata.
Dievčatá skôr áno, Ale určite nie švagrová?
Drahý Bože, aký čas!
A rieka prúdi ...
Poďme teraz. Poďme.
Áno, uvidí ťa. Ako sa voláš?
Dobre. Prosím, nebojte sa.
Áno, určite vás uvidí. Ďakujem.
Dobrý deň, dom lekára.
Nie, obávam sa, že nie. Ale je v službe v nemocnici.
Áno, ak je to vážne, Prosím, choďte do nemocnice.
Áno, áno, určite bude Uvidíme sa tam, je v službe.
Čo robíš?
Nechoďte tam, prosím!
Prepáč. Chcel som upraviť miestnosť. Ako si mi povedal, pani, pani.
Povedal som ti, aby si všade upratoval V tej miestnosti. Nepovedal som ti to?
Ak to tak neurobím, hovorím ti teraz. Prosím, nevstúpte do tejto miestnosti.
- Prepáč. - Nechodíme tam.
Tu. Prepáčte.
- Vidíte, pozerajú sa na nás ... - Pretože vždy ...
Rovnako ako včera ... s kolegami ... celé mesto ...
Očakávam, že prídeš Varšave, ako každý rok,
1. augusta navštívte chlapčenský hrob.
Áno, áno, plánujem, Ako každý rok.
Odpusť mi, Marta.
Nemáte čo vyčítať sami s.
Nič z toho nebola tvoja chyba. Ani môj, ani nikto iný.
Nikto nemohol predpovedať Povstanie by vypuklo.
Nikto to nemohol predpovedať.
Ale nemohol som ich zastaviť.
Nikto by to nebol schopný. Ani ja. Takto sme ich vychovali.
Stále ich vidím ako to bolo včera ...
Prepáč.
Aký bol tvoj deň? Bolo to v poriadku?
Bolo to v poriadku.
Odložil som toho pacienta Vymenovanie do pondelka.
Ďakujem.
Zavolal trikrát. Na otázku, či to bolo isté.
- Tu, dajte si nejaké. - Nie, ďakujem.
- Možno budete mať nejaký džem? - Nie, ďakujem.
Vieš čo,
Myslím, že pôjdem spať, dobre? Som tak unavený. Prepáčte.
- Dobrú noc. - Dobrú noc.
- Kedy odchádzaš? - skoro.
V poriadku. Prajem dobrú noc.
Prečo si dnes sám?
Nie, nie, prosím, sadnite si. Aj ja si sadnem.
Ďakujem.
Je to také krásne miesto, však?
Prečo si dnes sám?
Halinka odišla.
A kto je Halinka?
Nezáleží na tom.
Je študentkou a ona Vždy vie lepšie.
A som len jednoduchý chlapec, koniec koncov ...
- Sú vaši rodičia nažive? - Nie, nie sú.
Zomreli počas vojny. Zdvihla ma moja babička.
Vyzdvihla nádherného chlapca.
Prepáč, neviem Prečo mám také hlúpe nápady.
- Kam si chodil do školy? - v Elbląg.
Trénoval som ako RAFTSMSMSMAN.
Ale nechcel by si robiť niečo iné?
Teraz začnete hovoriť ako Halina.
Nechcem byť ničím iným, Nevidíš?
Som narodený RAFTSMSMSMAN - vodný inšpektor A to je to.
A čo od teba chce?
Chce, aby som čítal knihy
a choďte s ňou v mesačnom svite, pozdĺž rieky.
- A radšej by si hral most? - Určite by som.
Videl som ťa dvoch na pódiu druhý deň.
Presne.
Tiež by som radšej, aby si sa učil a prečítajte si knihy.
Čítam niekedy, ale je tu Nikde by som nemohol dostať knihy.
Nemôžem ich kúpiť. A čo je horšie, Musím poslať hotovosť svojej babičke.
Prečo odo mňa neberieš knihy?
Máme nejaké knihy.
Môj manžel kupuje a nechal ich doručiť, Ale nemá čas na čítanie.
Len tam ležia nezostrihané.
Ďakujem.
Kedy teda prídeš?
Len si myslí, že je Tak vysoko a mocné.
Bude to univerzitná lektorka a Hovorí mi, že sa hanbí byť
S blokovou hlavou ako ja. Nevadí mi to byť blokovou hlavou.
Na život nepotrebujem žiadnu vedu. Cítim sa dobre tak, ako som.
Ak si ma chce vziať, je to v poriadku. A ak nie, je to tiež v poriadku.
Ale ste príliš mladí na to, aby ste sa vzali.
Príliš mladý, príliš mladý.
To je presne to, čo hovorí. Ale nemôžem to zmeniť!
Prečo zajtra neprídeš.
- Vieš, kde žijeme? - Ja áno, áno.
- Hneď za bránom Krakowska. - Každý vie, kde žije lekár.
Plávaš?
Robím.
Nikoho nepoznám Mohol som plávať s.
Možno by sme sa mohli stretnúť Jedného dňa pri rieke.
Musím ísť teraz.
Ale príďte.
Tento je vyrobený z dubového listu.
Toto je s dubovým listom. Tento s ríkom.
A povedala jej tlak šiel hore.
Tu je tento s čerešňou.
Hrozné, tak kyslé tieto.
Chutia rovnako.
A každý rok kedy Robím uhorky, ktoré prichádza
získať niečo na krvný tlak.
Poďme ísť. Nemali by ste tu sedieť.
Necítiš sa hanba?
Hanbíš sa, že si nažive?
Pretože sa hanbím za to, že som premýšľal všetkých zosnulých, našich synov ...
Je ich toľko mladých ľudí Okolo teraz a sú preč ...
Už by neboli takí mladí.
Pravdepodobne by boli zosobášení.
Okrem nich by tam bolo Niektoré mladé ženy v našom dome.
Aké hrozné!
Záverujem mladé ženy.
To je také pompézne.
Poďme. Nemusíte sa tak rozčúliť.
Som vždy naplnený s tak strašnou hanbou
Keď vidím okolo seba taký mladý život.
Mládež je nehanebná.
Zabudnete na jednu vec.
Život sa tak ľahko zmení na smrť.
Dobrú noc.
Neveril som, že zomrie, Ale zomrel.
Je to už sedem mesiacov A stále tomu neverím.
To mi povedal ... že v jeho pľúcach bolo niečo
Bolo to na schodoch, v našom dome, po raňajkách, náhodne,
Keď kráčal okolo na schodoch.
Whaaat! - Kričal som.
Ako to vieš?!
Upokojte sa, ticho.
Nekrič. Deti budú počuť.
Mám obrázky. Röntgen hrudníka. Dnes idem na pľúca CT-Scan.
Kedy?
- popoludní. - Kedy získate výsledok?
- Hneď potom alebo večer. - ale hrám.
Ber to ľahko. Zavolám ti.
Stretli sme sa neskôr toho dňa v divadle.
Neviem ...
Priniesol nejaké dlaždice, Išiel som dostať nejaké potrubia.
Zavolal som mu popoludní.
- Máte výsledok? - Nie, zajtra to bude pripravené.
Doktor tam nebol.
Zajtra to nebudem môcť vyzdvihnúť, Inštalatér prichádza.
Budoval divadlo dva roky.
V noci zostal hore s pracovníkmi, Keď som išiel domov, aby som bol s deťmi.
Divadlo bolo nejaký čas otvorené, Stále to však budoval a kašľal.
Povedal mi, že je to alergia na prach.
10. júna absolvoval testy.
Vystúpil som z telefónu, dostal sa do auta ...
... a išiel do laboratória.
Boli tam iba nejaký vrátnik A nejaký laboratórny asistent. Povedal som:
Prosím ťa, prosím, pomôž mi. Ukáž mi výsledky môjho manžela.
Nie, nemôžem. Nemôžem, Ani manželke.
Ochrana osobných údajov. Nemôžem.
Výsledky však ešte nie sú pripravené. Doktor dnes chýbal.
Ale prosím, ukáž mi mi.
Koniec koncov, viete o tom všetko.
Nemôžem. Nemôžem, Ani manželke.
Bol to vousatý muž, popoludní?
Áno, Edward Kłosiński.
Odišiel. Vrátil sa.
Je to veľmi zlé - povedal.
Veľmi zlé.
Pripravíme to zajtra ako prvý zajtra. Potom ho môžete vyzdvihnúť.
Kedy to môžeme urobiť?
Od 8, ale môžete Príďte skôr ako to.
Zavolal som. Povedal som: Edward, videl som to, Videl som výtlačok.
Zajtra dosiahneme výsledky Ráno, môžete to urobiť od 7.
Nenávidím to.
Budem ich žalovať! Prichádza nejaký starý Hag,
Ukazujú jej, čo chce. Ani by mi nič nepovedali!
Je to nechutné. Nenávidím to! Ukazujú vám, čo chcete!
Áno, pretože volám sa Krystyna Janda. Ja viem. To je hrozné.
Zajtra dostaneme výsledky spolu.
Môžete ich získať sami.
Nemôžem, inštalatér prichádza.
Dajú vám to.
Išiel som veľmi skoro ráno, Pred otvorením.
Výsledok tam bol, čakal.
Nepýtali sa žiadne otázky, nič, Ani moje meno, nič.
Dali mi to.
Držal som tú obálku v ruke
a kráčať smerom k auto, akoby hypnotizovali.
Prešiel som bránou a von na ulicu.
Našiel som rameno do parku a otvoril obálku.
Nádor 8 x 10 centimetrov v ľavom pľúcach,
Päť tieňov v správnom.
Bol som v šoku. Aké tiene?
Zavolal som svojmu lekárovi v Nemecku.
Všetko, čo povedala, bolo - prečítajte si to. A potom - prepáč.
Ale čo sú tiene?
Mets.
Rozširuje sa to do oboch pľúc.
Tam tam teraz vydrž.
Nevolal som mu.
Plakal som,
Kričal som, nemohol som sa upokojiť.
A to bol jediný čas, keď Plakal som tak, odvtedy som už nikdy nemal.
Ticho, keď som bol sám. Keď som sa pustil do stráž.
A plačem tak až do dnešného dňa Keď sa vymkne spod kontroly.
Stretli sme sa v divadle.
Nič sa ma nepýtal. Vstúpili sme do auta a išli do
Nemocnica na ulici Płocka. Mal schôdzku s lekárom,
Kto, ako sa to stalo, bol priateľ Z priateľa, s ktorým sme šli lyžovať.
Ani slovo na ceste ...
Jazdili sme v tichosti.
Nič som nepovedal. Radšej sa nepýtal.
Nepýtal sa na výsledok.
Môj mobilný zazvonil. Andrzej Wajda. „Sweet Rush“.
Celú cestu do nemocnice Hovoril som po telefóne.
Že je tu tento asistent Kto vie lepšie ako jeho pán.
Dal mi tipy, že vždy existuje nejaká mládež
na scéne, ktorý si myslí Poznať lepšie ako režisér.
Andrzej mal pochybnosti. Edward mlčal.
Na križovatke,
tesne pred zmenou Ulica Płocka, náhle povedal:
Trochu sa bojím.
Stále som ticho.
Radšej sa nepýtal.
Išli sme do lekárskej kancelárie.
Pragmatický, pokojný lekár,
druh, ktorým vždy dôverujeme, Vzal obálku v ruke.
Edward sedel chrbtom k obrazovke Kde lekár postavil röntgenové výtlačky.
Sedel som s tým všetkým.
Jeden pohľad stačil. Pozrel sa na mňa.
Uvedomil si, že viem všetko.
Edward sedel s chrbtom na obrazovku.
Lekár povedal:
Čítali ste popis, pane?
Čo iného mohol povedať.
Nie, neurobil som. Nie, moja žena to práve zhromaždila.
A potom doktor začal čítať túto analýzu.
Radšej si to prečítal. Čo mal povedať.
Keď sme mlčali, Edward sa pokojne spýtal:
Aká je tvoja rada?
Stále by ste mali pokračovať Liečba - povedal.
Zomrel 5. januára,
v sobotu o 15.10 hod.
Medzi jednou lyžičkou polievky a iná.
Kŕmil som ho.
Jeho žily boli roztrhané, tak to bolo nemožné nastaviť odkvapkávanie.
Doktor mi povedal:
Ak dáte čajovú lyžičku vody do úst vášho manžela každú minútu,
hydratuješ ho.
Každú minútu.
A bol trpezlivý.
Sedel som vedľa neho v strede domu,
Jeho posteľ v obývacej izbe.
Špeciálne posteľ, kyslík.
HUM dodávka kyslíka ...
V skutočnosti od okamihu, keď som ho priniesol Domov, čo naposledy,
V pondelok, Nový rok, Túto miestnosť som neopustil.
Bol som tu stále pre neho.
Spal som vedľa neho na pohovke, ktorá bol príliš krátky a nepohodlný.
Povedal som si: Je to len zatiaľ.
Bude sa zlepšovať a my Presuňte ho na poschodie do spálne.
Nejako to prekonám.
Nikdy nezabudnem na tých päť nocí.
Boli moje noci.
Čo sa deje?
Nie, všetko je v poriadku. Vráťte sa spať.
Áno?
- Dobré popoludnie. - Dobré popoludnie.
Pekné kvety.
Prišiel som získať niečo na čítanie,
Ale neviem čo.
- možno niečo o poľskej filológii ... - poľská filológia ...
Filológia Halinka Studies tak som si pomyslel
Mohla by sa jej páčiť, keby som bol Čítanie toho, čo je.
Bola by potešená.
Knižnica je tam, ale môžeme byť pohodlnejšie tu.
Čo tak román?
Román ...
Román znie v poriadku. Ale ten, kde veľa hovoria.
Nerád čítam popisy.
Myslím, že čokoľvek môže byť povedal v rozhovore.
Keď vidím, existujú iba popisy V knihe som to okamžite odložil.
Tu. Prosím, sadnite si.
Počkajte chvíľu.
Ako sa vám páči tento?
Popol a diamanty Autor: Jerzy Andrzejewski
Naozaj si myslíte, že dialóg stačí opísať všetko?
A čo krajina a naša rieka?
Vyzerá to dobre.
Čo možno povedať o rieke?
Rieka je rieka,
Nie je o čom hovoriť. Voda
sladká zhon ...
Videli ste našu záhradu? Ako krásna To je, ako všetko kvitne.
Vidíš, keď to príde ku mne, viem Nič o rastlinách a ich menách.
Je to všetko rovnaké, kvitne a vonia.
Koľko máš rokov?
Už som ti to povedal: dvadsať.
Dvadsať.
Dvadsať rokov.
Je také zvláštne, že to bude dvadsať ...
Čo je na tom zvláštne?
Všetci majú niekoľko rokov.
Je pravda, že budú opravovať nábrežie po povodni.
Správne a ja som sa dobrovoľne prihlásil Aj za prácu.
Ale chodíš tam niekedy? Skutočne stúpa voda?
- Sme v nebezpečenstve povodne? - Nálada vody sú nepredvídateľné.
A ja ... nechodím tam, pretože Nie je nikto, s kým by som nemohol ísť.
Ako to, že? Ako to, že tam nie je nikto?
Pokiaľ by ste nechceli ísť Na prechádzku so mnou.
Ja.
Dobre. Zajtra.
V poriadku. Dobre.
- Ste voľný v poludnie? O 12? - Áno, áno.
Stretneme sa pod mostom, pri rieke. Pokúsime sa plávať.
Dobre.
Opatrne!
Ale buďte opatrní!
Pani.
Pani, nejaký chlapec na bicykli je tu vidieť ťa.
- Povedz mu, aby počkal. Budem tam. - Budem.
Dobré ráno.
Dobré ráno. Z Waterworks.
Drahá pani,
Včera som bol tak v rozpakoch, že Zariadil som ťa, aby som ťa videl popoludní,
Ale v tom čase pracujem. Budem zadarmo len okolo 4 hodín.
Môžete byť v tú hodinu na pláži, Na mieste, na ktorom sme sa dohodli?
So skutočnou úctou. Bogusław K.
Kto to pre neho napísal?
Dobre, povedz mu, že tam budem. Ďakujem.
Pani.
Je mi ľúto, že meškám. Ale musel som vidieť Halinku.
Takže neodišla?
Na lístok nemala peniaze.
Musel som jej dať všetko Mal som a teraz som bez bezdrôtového.
Dám ti nejaké peniaze.
Naozaj?
Poďme.
Musíme si vybrať trochu sladkého zhonu. Zajtra je letníc,
- Dom musí byť zdobený. - Na čo? Prečo sú zdobené domy?
Je koniec jari,
letný festival, začiatok života.
Všetko prebudí, Uvoľňuje vôňu.
Nemôžeš to cítiť?
Ako to všetko ťažko dýcha, naparovanie?
Je to festival života.
- Na čo myslíš? - Nič.
O Haline?
O Haline.
Váš chrbát je pokrytý pieskom. Odtrhnem to.
O chvíľu to umyjem.
Čo robíš, pani?
Čo robíš?
Si taký dobrý.
Nikdy nehovor žiadnej žene, že je dobrá.
- Čo mám teda povedať? - Nič.
Musíme dostať tú burinu.
- Tu, vezmite si to. Dostanem ešte niečo. - Nie, to stačí.
Nie, nie je to tak. Ak nedostanem viac Sťažuješ sa, že som lenivý ...
Len na chvíľu. Nechaj ma dostať sa Niektoré ďalšie svinstvo.
No tak.
Čo? Čo je s ním?
Prečo sa potápa?
Marcin, čo sa deje? Čo sa deje?
Plávajte tu, páni.
Nie je niečo v poriadku?
Madam!
Nie je niečo v poriadku?
Posielame auto na druhú stranu. Počkajte, prosím.
Madam!
- Hneď vedľa vás je kabát. - Ďakujem.
- Si naozaj ty? - Áno, som to ja.
Dostanem autogram?
Niekde natáčaš film kolo tu?
Od 12. júna sme vedeli, že je chorý. On bol Práve som mal svoje druhé kolo chemoterapie.
Darilo sa mu celkom dobre.
V noci som sa zobudil. Bol hore.
Krysia, prečo nejdeme Koniec koncov do Talianska,
Nemali ste dovolenku.
A potom som si uvedomil, že to neurobil Chcem, aby som natočil ten film.
Že chcel byť So mnou stále.
Začal som plakať.
Len sa na mňa pozrel a povedal: Andrzej na vás bude čakať, nebojte sa.
Nemôžem myslieť na „Sweet Rush“ bez premýšľania o ňom.
Smrť sa vznáša nad týmto textom. Tiež preto, že je preč.
A? Nie je tam?
Milujem ho.
Bol to moja láska k životu a na smrť
Od okamihu, keď som to pochopil Kto to bol
A aký bol.
Medzi nami to bolo vždy dobré.
Vedeli sme, že sa máme navzájom, Mal ma a ja som ho mal.
Čokoľvek sa stalo, čokoľvek prišlo.
Úprimne neviem ako V ten deň som bol schopný hrať.
Vedel to po dlhej prestávke Som veľmi neistý o konaní.
Že všetky lístky boli vypredané.
Zomrel včas pre mňa urobiť to pre výkon.
Ako vždy to robil počas Celý náš spolu.
Nemohol som spať v noci Od piatku do soboty.
Sedel som pri jeho posteli. Plač.
Zobudil sa okolo 2:00. Povedal: Nespíš? Si tu.
Edward, povedz mi, čo by som mal robiť?
Čo robiť? Mám ťa znova vziať do nemocnice?
Povedal: Nie, je to v poriadku. Chcem byť doma.
A potom, zrazu,
Povedal: Môžem sa rozlúčiť a ísť teraz?
Vzal som si to na vtip.
Vždy som sa správal takto.
Keď som chcel, aby niečo zmizlo, Predstieral by som, že to tam nebolo. Odmietnuť to.
V sobotu som sedel vedľa neho,
šťastný, že všetci odišli.
Medzi jednou lyžičkou a druhou. Otvoril oči,
neviditeľné.
Potom si povzdychol ...
... akoby sa uľavilo.
Zavrel oči.
Kasia, jeho sestra, mi povedala:
Krysia, povedz mi, je mŕtvy?
Odpovedal som - neviem.
Neviem.
Úplne zmätený.
Bozkal som ho a na jeho pery.
Cítil som, že je chladný.
Ako by som mohol dokonca hrať tú noc?
Len tomu nerozumiem.
Pomoc!
Boguś, Boguś!
Tam sa topí! Tam ...
- Nie je tu. - Poďte sem! Poď!
Boguś!
Našli ste ho?
Viac napravo ...
Uprostred ...
Je tu! Poďte sem! Máte ho? Boguś!
Vezmite ho za ruku. Boguś! Ponáhľajte sa, poponáhľajte sa, na pobrežie!
Vytiahnite ho!
Vezmite ho za ruky.
Boguś! Boguś! Vstaň!
Vstaň! Vstaň!
Pôjdem a dostanem kolegov, Musíme ho hojdať.
Počkaj, aj ja.
„Na pamiatku Edwarda Kłosińského“